Livet lämnade mamma oberörd när pappa dött.
Hon accepterade saker som de var - utom när det handlade om mig.
Hon tog inga chanser i sitt liv, hon hade fullt upp med mitt.
Hon följde inte sina egna drömmar, hon skapade nya åt mig.
Hon uppfostrade mig på egen hand med ett slags tillbakadragen lidelse.
Hon nöjde sig t.o.m. med en man som hade ett liv skilt från vårt.
Hon stannade hos honom för det han stod för, det vi fick råd med.
Jag tog balettlektioner eftersom hon inte gjort det-
-och tallektioner eftersom hon inte kunde sjunga-
-och pianolektioner eftersom hon ansåg att fina flickor skulle göra det.
Jag skulle aldrig behöva nöja mig med det näst bästa-
-som hon hade fått göra.
Jag fick gå på ett förstklassigt college.
Äntligen fick jag fatta egna beslut och välja mina vänner själv.
Däribland en som skulle förändra mitt liv: min bäste vän Harry.
Ledare i Washington anser att vi bör övertala Pretoria att göra det rätta.
Apartheid är moraliskt orättfärdigt!
Och om inte Pretoria lyssnar på argument om vad som är rätt-
-så lyssnar de på argument som gäller pengar!
Vi behöver ekonomiska sanktioner!
Varför då?!
Det är hyckleri, det här universitetet har stora investeringar i Sydafrika!
Om det är sant borde vi lämna en skrivelse till förtroenderådet!
Tills universitetet dragit tillbaka alla sina investerade pengar-
-är sånt här bara underhållning för bortskämda rikemansbarn!
Om du tänder på politik, kan jag vara jättepolitisk. - Frige Nelson Mandela!
Yael!
Alla är faktiskt inte bortskämda rikemansbarn. Vi vill ha förändringar.
Kom till ett av våra möten, då.
Jag trodde väl du var här. Lördagkväll ensam med böckerna.
-Vad är det? -Vegetarisk pizza...med salami.
Jag älskar pizza. Jag trodde det tillhörde matpyramiden.
Jag fick aldrig äta det för mamma, hon var misstänksam mot tomatsås.
Tomatsåsfobi.
Du pratar aldrig om dina föräldrar, varför gör du inte det?
Mamma dog när jag var fyra år.
Pappa dog i Vietnam innan jag föddes. Mamma har uppfostrat mig själv.
Jag träffar nästan aldrig pappa, sist vi snackade med varann var jag elva.
Du skulle ändå inte gilla honom. Han har säkert investerat i Sydafrika.
Han ringer en gång i månaden och undrar hur mycket pengar jag vill ha.
Sen säger han att jag ska vara rädd om mig. Det är mycket djupa samtal.
Önskar jag hade så korta samtal med mamma.
Hon tjatar alltid om att jag ska "träffa en trevlig pojke".
-Som Yael McBee? -Vad är det för fel med honom?
Han lever ju i det förgångna, springer runt som om det vore Berkeley -69-
-med sina coola svarta kläder och ser dyster ut.
Skulle han vara politiskt effektiv om han klädde sig som en yuppie?
Yuppie? Det låter som om du tyckte det var brottsligt.
Då vill du väl inte ha cappuccino- apparaten jag köpt åt dig.
Jag kan ju lämna tillbaks den, jag har sparat kvittot.
-Jag behöver din hjälp nästa vecka. -Med vadå?
-Vi ses hos mig på torsdag vid åtta. -Vad ska ni göra?
Kräva att rektorn tar avstånd från allt sydafrikanskt.
-Tänker du pistolhota honom? -Om jag måste.
Vi ska gå hem till honom.
-Ni kommer aldrig in, ni blir gripna. -Skulle det göra dig nåt?
Jag trodde du var annorlunda.
Jag kommer!
Har du träffat nån trevlig pojke?
-Inte lika trevlig som din chef. -Jag är på jobbet...!
-Då ringer jag senare. -I kväll?
-Nej, jag ska gå på ett möte. -Du har aldrig tid att prata.
Jag är ledsen, men jag lovar att ringa senare.
När du får tid... Vem var det?
Tana. Jag har lämnat meddelanden åt henne två gånger.
-Barnen får inte styra ens liv, Jean. -Jag rår inte för att jag oroar mig.
-Jag är en timme försenad! -Du kan inte gå!
Du har 200 sidor att läsa, och jag har 400!
-Om du går klarar jag inte tentan. -Jag vill inte kallas svikare.
-Yael är ett psykfall! -Går jag inte får han rätt om mig.
Han manipulerar dig bara. Jag följer med.
Yael McBee greps av polisen i kväll-
-misstänkt för en bilbomb som nästan dödade rektor Huxleys två små barn.
Ytterligare sju elever greps-
-för mordförsök, misshandel och diverse vapeninnehav.
Vi återkommer med fler detaljer...
Jag trodde inte du skulle komma förrän i morgon...!
Du har klippt av dig håret...! Varför gjorde du det?
Du gillar det inte, va?
Nej, jag är bara förvånad, du har inte sagt nåt om det.
Det är fint, du är jättesöt i det. Vad skönt att du är hemma.
-Hur gick tentorna? -Bra... Vad finklädd du är.
Arthur och jag ska ut och äta. Du kan väl följa med.
-Var är hans fru nånstans? -På avvänjningskliniken igen.
Hon har börjat dricka igen.
Arthur vågar ju inte be henne om skilsmässa nu.
Alltid är det nåt...
Kan du inte försöka tänka på allt vi fått tack vare Arthur.
Alla lektioner, och privatskolan.
-Hans son Billy har bjudit dig på fest. -Varför det?
-Du kanske träffar nån trevlig pojke. -Bland Billys kompisar - knappast...!
-De går på Harvard, Yale, Princeton... -Han behandlar mig som en piga.
Nu överdriver du! Det är ju bara en fest, för Guds skull!
Det skulle betyda så mycket för mig. Jag har köpt en klänning åt dig också.
Hon är min, jag ska sätta på henne.
Ska du inte ha en av mina berömda Margaritas... Med eller utan salt?
-Det är lite för tidigt. -Pröjsar farsan fortfarande plugget?
-Var är Adam? Han ska skjutsa mig. -Han drar över en tjej, vill du se?
Jag gillar inte att se på men det gör väl du.
-Spela inte svårfångad. Du vill ha mig. -Jag vill att du flyttar på dig...!
-Nu tänker jag leta rätt på Adam. -Han är uppe i Billys rum.
Du har rätt, hon vill verkligen ha dig.
Inte här, där borta.
-Längst ner. -Där?
Jättelustigt.
-Du vill bara kåta upp mig. -Jättelustigt, flytta på dig...
-Nej, sluta! -Slappna av och njut i stället.
Vad skönt att du ringde, Arthur, jag började bli orolig.
Nu kommer hon. Tack ska du ha.
Arthur ringde och sa att festen spårade ur lite. Herregud...!
-Vad har du råkat ut för? -Fråga Billy.
Billy sa att du druckit för mycket, han fick ringa en taxi åt dig.
Så var det inte alls!
Jag letade efter killen som skulle skjutsa mig...
...och Billy tog in mig i ett sovrum.
Han våldtog mig. Jag försökte hindra honom, men det gick inte.
Jag har ju känt Billy hela hans liv...
Gick du in i ett sovrum med honom?
Billy våldtog mig.
Det är en fruktansvärd anklagelse - särskilt mot Arthurs son.
Jag är ju din dotter!
Så ja, du kommer över det.
Berättade du det för nån?
Nej.
Vi ska aldrig prata om det här igen, aldrig någonsin.
Det gjorde vi inte heller.
I dess ställe uppstod en tystnad så djup att ingen kunde bryta den.
Jag åkte tillbaks till skolan, gick på lektionerna.
Allt verkade som vanligt, men ingenting kändes bra.
Det här var kul.
Det var inte tokigt, men du ska kanske hamna lite längre bort.
-Du är verkligen biten. -Jag kan stå hur länge som helst.
Zen-likt, i jakt på den perfekta fisken. Jag slösar bort min talang på college.
Jag funderar på att läsa juridik.
Jag vill kunna påverka. Miriam Blake säger att de behöver unga människor.
Öppna eget så kan du tjäna en halv miljon om året, lätt.
Att hjälpa rika knösar köpa sig fria tycker inte jag låter kul.
Sa du "rika knösar"? Vilken 60-talstjej du är!
Och det är ett årtionde jag gillar.
Vad är det?
-Det har inte med dig att göra. -Vad är det, då?
-Jag kan inte förklara... -Försök!
Varför kan vi inte ha det som förr, när vi bara var vänner?
Tana... Män och kvinnor kan inte bara vara vänner. Vi är alldeles för olika!
Vi har t.o.m. olika knäppning på skjortorna!
-Jag behöver dig, Harry... -Le inte så där mot mig.
Du har krossat mitt hjärta... Jag måste åtminstone få hata dig ett tag.
Vi förblev bästa vänner i college. Efteråt läste vi juridik, på varsitt håll.
Våra telefonräkningar var skyhöga.
Jag tänkte berätta vad som hänt så många gånger-
-men orden fastnade, ilskan likaså. Känslorna tvingade mig att lyckas.
Jag började arbeta som åklagare i San Francisco.
Ett halvår senare kom Harry efter, anlitad av en ansedd advokatbyrå-
-och lagom för att fira min födelsedag.
-Är Harry här? -Nej.
Vad rara ni är, det hade ni inte behövt.
-Åh, Jefferies har inte ringt än...! -Du fyller år, strunt i det där nu!
Ta ledigt resten av dan. Gör nåt kul. Vi orkar ändå inte hålla din takt.
-Kommer jag för sent? -Bara lite grann.
Jag gillar verkligen de här lokalerna.
En åklagare måste vara tuff och vass. Du kan gå hur långt som helst.
Blås.
Jag tror att du kommer att tycka om restaurangen jag valt.
Du måste skriva under det här.
Du vet var vi är om det är nåt, jag är tillbaka klockan två.
Är den ny...? Är det en förlovningsring?
Det är ju över ett år sen frun dog! Han har inte friat än...
Jag tänkte att vi kunde gå ut och shoppa, så får du välja en present.
Det kan jag tyvärr inte, jag har ett mordåtal att förbereda.
Du jobbar ju jämt! Jag önskar bara att du kommit närmare dina mål.
-Mina vadå? -Hem, familj, ställning.
Vems mål är det?
Vi eftersträvar inte samma saker, jag är inte som du!
-Jag vet inte att du ska bli som jag! -Äntligen är vi överens om nåt.
Sen grälade vi om att jag är ogift när det är hon som vill gifta sig!
Hon har rätt - du borde gifta dig. Det ligger ett tempel här om du vill.
-Gick du ut i går? -Javisst. Ge nån annan en chans, då.
-Åh, så vackra! -Byt inte samtalsämne nu.
-Det räcker med att mamma tjatar. -Det gör det inte alls.
Stoppa tjuven!
Ge tillbaks handväskan.
Här är det jag som bestämmer.
Okej, ta det bara lugnt.
Ta vad du vill ha. Bara du inte gör oss illa. Ta den här.
Harry...
-Vad är klockan? -Elva.
På kvällen?
-De försökte få tag i din pappa... -Jag vill inte att han ska komma hit.
Jag kan inte röra benen.
Du kanske vill vänta utanför medan jag ändrar ställningen.
Nej, jag stannar.
Kulan sitter mellan elfte och tolfte bröstkotan.
Ni tänker inte operera...
Nej, delar av nervsystemet fungerar. Han hade tur, det kunde varit värre.
-Är förlamningen permanent? -Ja.
Hur skulle det då kunna vara värre?
Han kunde ha dött.
Hej, pappa.
Harry, det gör mig så ont.
-Hur länge har du varit här? -Jag åkte hit direkt från flygplatsen.
-Har du talat med läkaren? -Ja...
-Är det något jag kan göra? -Ja, anlita en annan läkare.
Ni vill väl vara ensamma...
Jag måste be er gå, han ska få en spruta så han kan sova.
-Kom tillbaka i kväll om du kan. -Det gör jag, jag lovar.
Förlåt... Jag är Harrys vän, Tana Roberts.
Harrison Winslow.
-Står ni varandra mycket nära? -Ja.
Jag var där när... Förlåt, jag har varit här hela natten.
Hur tycker du att han verkar?
-Han är nog ännu i chocktillstånd. -Jag med.
Jag stannar här om du vill... Du borde åka hem och sova lite.
Jag tror inte jag kan sova...
...men jag måste byta om...
Jag har försökt få bort...
...Harrys blod.
Jag höjer lite och sen ska jag visa hur du tar dig ur sängen.
-Varför det? -Vad gjorde du förut?
-När du ville ha kul. -Jagade tjejer.
Innan du kan ha en tjej i sängen måste du kunna ta dig ur den.
-Vill inte du hoppa i säng, Averil? -Då får du vara snabb.
-Lite till. -Akta dig, det är upphetsande.
-Är han alltid så pervers? -Det har han lätt för.
-Snart... -Sluta!
Jag känner mig spyfärdig.
Man blir yr i början, men jag lovar att du kan sitta upp snart.
-Jag ser ändå TV:n härifrån. -Vi försöker igen senare.
-Kan vi inte stänga av TV:n ett tag. -Varför det?
Det är inte nyttigt. Man kan inte se hur mycket skräp som helst.
-Är det Beethoven? -Jag tänkte att du skulle må bättre.
Hur då?
Jag vet inte, det har ett slags läkande effekt.
Vad är det som ska läka? Tror du Beethoven kan få mig att gå igen?
-Lugna ner dig. -Ni fattar visst inte!
Jag kan inte styra någonting längre: mat, medicin, toalettbesök.
Jag skulle kunna bajsa på mig utan att veta om det!
Det enda jag kan styra är den här.
Så stäng av musiken och låt mig vara ifred!
Han är så fruktansvärt arg.
Han får gärna vara arg på mig om det hjälper, mina skuldkänslor räcker.
-Du är inte alls som jag trodde. -Det kan jag tänka mig.
-Jag vet vad Harry anser om mig. -Kaffe, tack.
Vad är det som har hänt mellan er?
-Han anklagar mig för sin mors död. -Varför det?
För att jag var på affärsresa när hon svalde alla tabletterna.
Varför anklagar han dig för det?
-Han tyckte väl att jag övergav dem. -För att du var borta och jobbade?
Jag betalar.
Jag borde ha varit där.
Hon hade cancer. Läkarna sa åt henne att ordna allt, hon förstod innebörden.
Jag, däremot, ville inte inse hur det låg till. Sen dog hon.
-Jag lät Harry skjuta bort mig. -Han var ju bara en liten pojke.
Jag var ingen vidare bra far.
Jag satte honom i internatskola när han var åtta.
När jag ville gottgöra honom var det för sent.
Berätta för honom hur du känner.
Är inte det som att sätta plåster på en tumör?
Du måste ju börja nånstans. Harry behöver dig.
-Kan jag be honom om förlåtelse nu? -Varför har du annars berättat det?
-Vad har vi? -Ett ögonvittne som såg misshandeln...
...och en läkare som kan vittna om att skadorna bevisar våldtäkt.
-Och DNA-analysen av sperman? -Labbet sjabblade.
Vi kan få fällande dom med vittnes- målet, hon är väldigt övertygande.
-Åtala honom för grov misshandel. -Är det labbet eller har du inte tid?
Jag lägger inte ner tid och pengar om jag inte kan vinna.
Det var ett tjusigt manifest. Vill du förklara det för offret?
Jag har inte sagt att det känns bra.
-Trött? -Ja, det har varit en jobbig vecka.
-Att lämna Harry ensam är olidligt. -För mig med.
Jag brukar gå till en kyrka och lyssna på organisten när han övar.
-Skulle du vilja... -Hemskt gärna.
Han verkar inte ha nåt emot publik.
Jag lämnar in papperen i morgon.
-112 år - inte mer...?! -Tjena!
-Du sa jag skulle slippa träffa honom. -Ta bort honom!
-Förlåt... -Varför gjorde du upp i godo?
Om det blivit rättegång hade han kunnat komma undan.
Juryn hade trott mig, varför gjorde inte du det?
Vi gjorde vårt bästa.
-Hur tycker du Harry verkade i dag? -Jag vet inte...
-Hur är det med dig? -Jag är bara lite upprörd.
Över vadå?
På kontoret råkade ett våldtäktsoffer springa på den här helvidriga killen-
-och det var ingen tvekan om att han var skyldig...
...och jag gjorde upp i godo eftersom jag inte trodde jag skulle kunna vinna.
Du skulle ha sett hennes ansikte.
Jag visste att det han gjort hade fått hennes liv att stanna.
-Det kan du inte veta. -Jo.
Jag orkar inte jobba mer idag.
-Ska jag skjutsa dig hem? -Ja tack, det vore skönt.
Hon anklagade mig och hon hade rätt.
Var inte så hård mot dig själv.
Jag är åklagare - jag borde ha uppfört mig som en.
Tana, vad handlar det egentligen om?
Jag blev... Vad svårt det är.
Jag vet hur hon har det för det har hänt mig också.
Jag blev våldtagen. Det var länge sen, när jag gick på college.
Allt var så himla rörigt... Jag var så ung, jag var fortfarande oskuld-
-och killens pappa var mammas chef... och älskare.
Och hon trodde mig inte...
...så jag gjorde ingen polisanmälan och det blev ingen rättegång.
Hon fick det att kännas som om det var mitt fel!
Kan du inte prata med henne?
Varje gång vi pratar med varandra börjar vi gräla-
-och det är alltid om nåt dumt och oviktigt.
Jag har aldrig berättat det för nån, inte ens...inte ens för Harry.
Jag borde gå.
Kommer du till sjukhuset i morgon bitti?
Då ses vi där.
Jag vill inte såra någon, allra minst Harry.
Jag vet.
-Bilen står här framme. -Har du sett dagens tidning?
Polisen har gripit din gamla pojkvän Yael McBee igen.
-Vad hade han gjort nu, då? -Rånat en bank.
-Lägg av! -Det är sant.
-Du kunde ha varit Bonnie, han Clyde. -Bussigt att du påminner mig.
Det går bra.
-Klarar du det? -Jag är bara lite nervös.
Det är ju första helgen du åker bort.
Jag gör det själv.
Jag bad pappa komma upp också.
Det kan vara sista helgen innan han åker hem. Han har gjort sitt.
Det jag behöver nu får jag på Vallejo.
-Du tänker alltså göra det. -Jag måste, jag vill klara mig själv.
Inne!
Jag ville överbrygga klyftan mellan far och son.
I stället hamnade jag olustigt i mitten.
Och det jag avskydde mest var att ha hemligheter för Harry.
-Snyggt. -Ja, med tanke på att jag är kortare.
Det är inte sant, du har en! Jag ser den.
-Äsch, den är liten. -Det är den inte alls.
-Vilken bjässe! -Vad fin den är.
-Det är den finaste jag nånsin fått. -Underbar.
Jag kan fortfarande. Jag visste inte om det skulle kännas likadant.
-Allt är annorlunda, folk ser mig så. -Det gör inte jag.
-Tycker inte du att det här gör nåt? -Det är klart.
Det som har hänt dig är hemskt, men det har inte förändrat mina känslor.
-Harry, det är nåt jag måste berätta. -Jag också. Snälla, medan jag vågar...
Första natten på sjukhuset var jag övertygad om att jag skulle dö.
Det var först då jag insåg vad jag gick miste om.
Jag ser allt klart nu: jag älskar dig, det har jag nog alltid gjort.
-Skulle du kunna älska mig? -Det gör jag!
Men inte på det sättet du vill.
-Vi har redan snackat om allt det här. -Det var länge sen, saker förändras!
Jag är ledsen, men det har inte jag gjort.
Du har en övertro på vänskap. Den här gången ska jag hata dig ett tag.
Har ni fiskat? Fick ni napp?
-Inte direkt. Gick resan bra? -Ja, så fort man kommer ut ur stan.
-Jag bokade bara bord för två. -Det fixar jag.
-Vi måste prata. -Har du sagt nåt?
Nej. Och det ska ingen av oss göra.
De har inget bord förrän åtta, vi får vänta i baren.
Då går jag och byter om under tiden.
-Vad får det lov att vara? -Whisky, tack.
Två.
-Ska du dricka whisky? -Ska du bestämma vad jag får dricka?
-Ta en dubbel. -Vad ska det betyda?
-Jag försöker faktiskt. -Är inte det i senaste laget?
-Du är bara ett offer för närhet. -Vad ska det betyda?
Det är bekvämt att vara arg på dig.
Varje gång jag misslyckas kan jag skylla på dig. Det brukar alltid funka.
-Jag har klarat mycket på det sättet. -Vad ska du klara den här gången?
Ett krossat hjärta.
Vid det här laget borde jag ju fatta att hon inte är intresserad.
Du är kär i Tana.
Jag vill inte förstöra nåt, jag behöver henne så.
Varenda människa kan ju se hur fäst hon är vid dig.
Jag älskar dig.
Han älskar dig lika mycket som jag.
-Jag önskar bara... -Jag vet.
-Tana? -Hej, mamma.
-Vad gör du? -Lagar middag.
Jag vill inte störa, men...
Arthur friade i går. Vi ska gifta oss!
Grattis, vad roligt. Det har du ju velat så länge.
Ska ni smita iväg nånstans?
Nej då, vi ska ha ett stort bröllop i huset med hela familjen.
Vad trevligt... Jösses, det bränns vid, vi får höras senare.
Harry...
Har du slutat hata mig ett tag? Jag behöver verkligen en bästa vän nu.
Brudparets skål!
Var lite glad för hennes skull.
Låtsas vara glad, då.
Det är så patetiskt. Hon har väntat på honom i tjugo år-
-och nu vill han bli omhändertagen när han blir gammal och sjuk.
-Ingen är så romantisk som du. -Jag rår inte för det.
Vad roligt att se dig, och vad rart av dig att flyga hit med Tana.
Gratulerar! Ni kan skatta er lycklig.
Jag älskar din mor väldigt högt och ska ta väl hand om henne.
-Om det är något du vill... -Bara att mamma ska vara lycklig.
Jag kan visa Harry baren så får ni prata lite.
Efter alla dessa år känns det som om livet äntligen börjar.
Hoppas bara att du inte blir besviken.
Ta hand om de andra gästerna, jag klarar mig.
Kul att se dig, Tana, jag undrade om du skulle komma.
Var inte så stel, det är ju din mammas bröllop.
Det är en romantisk tilldragelse. Vi har också haft det romantiskt.
Jag är varken ung, rädd eller tyst längre.
Du ska inte få skrämmas eller tafsa-
-och om du så mycket som försöker så ska jag sy in dig på 5-10 år.
-Ni ska aldrig behöva träffas igen. -Det spelar ingen roll.
Det gör det för mig.
Det skulle det ha gjort när jag berättade det.
-Jag trodde det var bäst för dig. -Att tiga?!
-Jag försökte skydda dig. -Det gjorde det värre!
-Jag var rädd. -För vadå?!
Att jag aldrig hade kunnat förlåta mig själv.
Nej, att du inte hade kunnat stanna hos Arthur!
-Snart varnar jag er för ohörsamhet. -Det här är värre!
Det är helt förkastligt att försvaret vill att deras egna bevis ska ogillas!
Jag ska ta det under övervägande, men nu föreslår jag att ni tyglar er.
Man kan ju tro att ni börjat tro det som skrivs om er.
Rätten ajourneras till i morgon 9.00.
Han har visst läst dagens tidning.
Vad var det de kallade dig - tuff, skoningslös, lysande?
-Jag undrar om du spelar baseboll. -Hur så?
-Vi håller på att sätta ihop ett lag. -Hur bra måste man vara?
-Hur bra är du? -Vet inte, det var så länge sen.
Det är uttagning på lördag. Ska vi lira lite efter jobbet?
Bra...! Nästan. Inte illa.
-Det var nära. -Hur många måste jag träffa?
En vore bra.
-Såg du?! -Bra. Snart kommer en till.
Mamma kunde ha bytt ut balett- lektionerna mot Knatteligan.
Det gjorde min dotter, men hon behöll ballerinakjolen.
-Hur gammal är hon? -Alex är sex.
Hon bor i Washington hos sin mamma som jobbar på utrikesdepartementet.
Hur länge har ni varit skilda?
Skilsmässan är inte klar än, men det var ett tag sen vi separerade.
Jag måste erkänna nåt:
Du behöver inte tänka på ditt slag- genomsnitt.
Du behöver bara anmäla dig. Jag ljög för att...
...jag är besatt av varmkorv och du kan ju tro att jag är konstig.
Det gör jag...!
-Du är mycket roligare nu för tiden. -Det hoppas jag verkligen.
-Vet du vad vi brukade kalla dig? -Nej, vadå?
"Släggan".
-Flörtar du med mig? -Det hoppas jag.
Välkomna till ännu en nyårsbevakning direkt från Times Square i New York.
Harry, det är jag. Jag vet att det är nyårsafton...
Är det nån där?
Averil från sjukhuset?
Hon gick ju inte ut med patienter.
Visst, du är ju en f.d. patient så det är ju skillnad.
Hälsa henne så gott. Jag ville bara ringa och säga god nytt år. Vi hörs.
Du har kommit till Tana. Lämna ett meddelande.
Hej, det är Drew. Gott nytt år!
Snart, i alla fall. Det är ju några timmar kvar.
Du är väl ute och har kul nånstans.
Jag är väl den ende i San Francisco under 35 som sitter hemma...
Det är du inte alls.
Jag har den perfekta nyårsvideon: "När Harry träffade Sally..."!
Vad snyggt du har det!
Stort och spatiöst, flera etage - häftigt. Postmodernistiskt...
Sparsamt men bekvämt möblerat. Väldigt smakfullt, helt klart din stil.
-Vad är det? -Du kan ställa in klockan på videon.
Min bara blinkar - hela tiden.
Jag hyrde några videor i går.
"Domslutet", "12 Angry Men", "Gandhi".
Lättsam helgunderhållning...
-Vill du ha lite champagne? -Gärna.
Jag är glad att du ringde.
-Jag med, förlåt att det var så sent. -Jag gillar spontana infall.
-Jag vet aldrig vad jag ska göra. -Nyårsafton är rätt jobbig.
-Särskilt när man måste kyssa nån. -Som man aldrig träffat förr.
-På krogen med en massa andra par. -Som varit tillsammans sen barnsben.
Och som kan kyssas inför folk fast de slutat göra det hemma.
Jag övade bara lite.
-Jag börjar fatta hur man gör. -Jag med.
Jag vet att det är tidigt, men det är viktigt: jag måste ha köpråd.
Alex fyller sju och jag vet inte vad jag ska ge henne. I fjol var det lätt.
Vill en sjuåring ha en sån eller en sån?
Bilen är jättefin, men det är dockan också.
Jag får bara ta en. Eileen tycker att jag skämmer bort henne. Det gör jag.
Köp en hjälm till dockan, lägg allt i ett paket och säg att det är-
-en ballerina/racerförare med tillhörande bil.
-Men hur gör jag med... -Ballerinakjolen ska vara kvar.
Då var det problemet löst.
-Söt pyjamas. -Den är skön och praktisk.
-Och söt. Jag tycker det är sexigt. -Det säger du bara.
Sexigt? Jag har en hel låda full.
-Vi tar kaffet där borta. -Det skämtet är uruselt.
-Harrison Winslow lV-rampen! -Varsågod.
Vi la ett bud på ett hus i dag.
Jag måste åka över bron till jobbet, men stället är fantastiskt.
-Mäklaren har väl fått ett högre bud. -Det är jag. Får jag låna telefonen?
-Då hämtar jag tårtan. -Det var gulligt av er.
Du har ju gjort allt annat.
-Hon är jättefin. -Ja, jag har tänkt tacka dig länge.
Om inte du hade nobbat mig hade vi aldrig blivit ett par.
-Det var ju tur... -Ibland går det som man vill.
Jag har friat.
Jag tyckte huset var allvarligt. Vad sa hon?
Att min timing var perfekt... för vi väntar barn.
Grattis!
-Hus, barn, bröllop - vad underbart! -Visserligen inte i rätt ordning...
Önska dig något.
Det är en liten tradition att Harry hjälper mig blåsa ut ljusen.
-Åh, förlåt... -Så gör du varje år!
-Jag måste tyvärr åka till jobbet. -Hinner du inte äta lite tårta?
Tyvärr, jag måste gå igenom några vittnesmål som kommit. Vi ses senare.
-Är det han som gör allt för dig? -Vi är arbetsnarkomaner båda två.
Är du så van att vara ensam att du inte reagerar när han lämnar festen?
-Vad är det för förhållande? -Jag trivs med det, jag älskar honom.
-Vi borde inte göra det här. -Vill du sluta?
Du behöver inte ha dåligt samvete, jag är ju fortfarande din fru.
Är du nervös...? Det är alla...! Jag är nervös och jag ska inte ens gifta mig.
-Vad kul att ni är här. -Vad vacker du är!
-Du har väl inte ångrat dig? -Nej, har du?
-Ni tvekar inte alls. -Det är klart vi gör...
...men ibland måste man våga hoppa och bygga vingarna på nervägen.
Vi har samlats här inför Gud för att bevittna och välsigna-
-föreningen mellan Harry och Averil i det heliga äktenskapsförbundet.
Harry, tager du denna kvinna till din äkta hustru?
Ja.
Averil, tager du denne man till din äkta man?
Absolut.
Det finns ingen större lycka än att älska och vara älskad.
Det har du visat mig och jag ska älska dig livet ut.
Du får mig att skratta, låter mig grå- ta och får mig att känna mig trygg.
Jag älskar dig och jag ska älska dig livet ut.
Vad nu Gud har sammanfogat, det må människan icke åtskilja.
Nu kan ni kyssa varandra.
Kära vänner - mr och mrs Harrison Winslow lV!
Det blir linguini.
Jag blir galen på henne. Det var hon som lämnade mig och ville ta en paus!
Nu när det inte funkade i Washington vet hon inte vad hon vill.
Vet du vad jag vill? Att ni skiljer er.
-Så jag kan förstöra ditt liv också? -Hur kan du vara så säker på det?
Har jag missat nåt?
Nej, men ibland vill man en sak först och en annan senare.
Bara för att din bästa vän gift sig är inte det och barn livets mening.
-Vad är det för fel med det, då? -Vårt förhållande är inte sånt.
Vad är det för förhållande vi har, då?
Smaka.
För mycket vitlök.
Jag var inte beredd på det här... Jag älskar dig. Räcker inte det?
-Jag kommer snart. -Vart ska du gå?
Har du några 25-centare? Äsch, förresten.
Förlåt att det tog sån tid.
Var la jag den...?!
Vill du gifta dig med mig?
Du är så romantisk.
Men snål.
Ring upp Drew hemma.
Förresten, jag gör det själv!
Är Drew där?
Det är jag. Vem var det?
Hon som svarade... Drew?
Vi måste prata. Jag ringer senare.
Det är Drew. Jag måste tala med dig. Ring mig är du snäll.
Du kan inte undvika mig hela tiden, vi måste reda ut det här.
Förlåt.
Du vet inte hur svårt det är. Jag älskar dig-
-men jag älskar henne också, jag älskar er båda två.
Var Drew en mes - vilken överraskning!
Du gjorde rätt som drog dig ur... men våga satsa lite nästa gång, va.
Karriären är viktig, men äktenskap och barn är häftigast av allt.
Varför kan du inte bara nicka och hålla med mig?
Varför ska jag alltid sikta högre? Jag vill få tycka synd om mig själv.
Därför att du kan sikta högre.
Lova att inte tycka synd om dig själv för länge.
-Jag lovar. -Bra.
Har Harry sagt att jag kanske blir brottmålsdomare?
I sånt fall skulle jag bli den yngsta domaren...
Vad är det?
Fråga Harry.
Är du så uppslukad av ditt jobb att du inte ser hur det ligger till?!
Titta riktigt ordentligt på honom... så får du se.
Du skulle ha varit med när han föddes, det hade du gillat - filosofiskt, alltså.
Att födas är en sån kamp - man skriker och sparkar.
Tror du det är likadant att dö, eller glider man bara över till andra sidan?
-Det vet jag inte. -Du behöver inte se så orolig ut.
Det är jag faktiskt. Mår du bra?
-Jag är hälsan personifierad! -Om du är sjuk vill jag veta det.
Jag är sjuk. Det är en komplikation som hänger ihop med förlamningen.
Hur sjuk är du...? Jag menar allvar.
Läkaren sa i princip: "Gå raka vägen till njursvikt utan att passera 'gå'."
Skoja inte om det!
En gång höll du min hand och hjälpte mig igenom mitt livs värsta natt.
Du måste göra det en gång till.
-Mår du bra? -Nej...!
-Hur är det med Harry? -Tillståndet är oförändrat.
-Jag har blivit avskedad. -Var inte fånig.
Jag har tagit vittnesmål hela dan, Bonner sa det på svararen.
-Sa han verkligen "avskedad"? -Han sa att jag förlorat min tjänst.
De kan inte göra så, det är mitt liv!
Du har inte blivit avskedad...! Du fick domartjänsten, nyheten kom vid lunch.
-Du skojar. -Nej, det är sant.
Grattis. Jag har ju alltid sagt att du var duktig.
Nej... Jag tänker inte klart.
-Jag älskar dig. Jag kan lösa allt. -Och jag gör inte om mina misstag.
Jag vet att du älskar mig, ge mig lite mer tid.
Du har redan ägnat 112 år åt en skilsmässa som tog ett halvår...!
-Snälla du... -Nej.
Det är inte vad jag vill ha längre, det räcker inte.
Harry blev allt svagare.
Han skrev brev, lappar, instruktioner och avkrävde löften av oss alla.
l början gjorde Averil motstånd. Som om vart och ett av löftena-
-förde dem ännu ett steg närmare det oundvikliga de måste genomgå.
Han var inte orolig för sin egen del, bara för dem han lämnade efter sig.
Jag lovade mig själv - och Harry - att jag inte skulle gråta.
Har du träffat ditt barnbarn?
Han har fått två nya tänder, börjar resa sig - han är ljuvlig.
Harry tvingade mig lova att fiska med honom.
Mig med.
Jag vill tacka dig.
Du gav mig min son tillbaka, fick mig att inse vad som är viktigt i livet.
Jag ska... Jag har träffat någon och ska gifta mig nästa månad.
Vad glad jag blir för din skull.
Harry ville inte ha nån begravning.
Han sa att om jag hade en så tänkte han inte komma.
Men han ville att jag skulle läsa det här...
"Även vänners död inspirerar oss lika mycket som deras liv."
"Minnena av dem ligger inbäddade i våra tankar"-
-"som monument över andra täcks av mossa..."
"...ty våra vänner hör inte hemma på kyrkogården."
Tana Roberts, svär ni att skipa rättvisa utan hänsyn till person-
-behandla fattiga och rika lika-
-och att korrekt och opartiskt utföra och fullgöra era plikter som domare-
-i enlighet med Förenta Staternas konstitution och lagar?
Jag svär.
Gratulerar.
Är Carver samma domare som New York Times skrev om?
-Ja. -Vänta tills Arthur får höra det.
Han kom säkert hit för att betala p-böter.
Det var inte riktigt så det gick till. Jag gjorde en vän en tjänst.
Harry Winslow.
-Kände ni Harry? -Ja, på Harvard.
Han var en krävande men rolig elev.
Det var Harrys idé att ringa Carver. Han vill fortfarande imponera på dig.
Det lyckades han med. - Tack snälla ni.
Adjö och lycka till.
Jag börjar på måndag och jag är så nervös.
Ibland måste man våga hoppa och bygga vingarna på nervägen.
Tack för att du påminde mig om det.
-Averil ser ut att må bra. -Ja, stark. Harry oroade sig i onödan.
Hon är lite arg på honom men det hör väl till.
Och du?
Det har gått fyra månader och jag lyfter fortfarande luren för att ringa.
-Vissa saker kommer man aldrig över. -Det stämmer nog.
Vill du köra mig till hotellet?
Om du hade sagt att du kom ensam kunde du ha bott hos mig.
-Jag trodde inte att vi... -Vill du bo hos mig?
Det var hemskt länge sen vi bodde under samma tak.
Du är den enda familj jag har kvar.
Men tro inte att jag tänker åka till New York varenda Thanksgiving.
Arthurs dotter, hennes tredje man, deras tre ungar och Billy kommer i år.
Jag vill inte vara där själv...!
Det här är min rättssal, vill du se den?
Ja, det vill jag.
Jag är så stolt över dig...!
Jag älskar dig.
Polisen kränkte tveklöst den tilltala- des rättigheter enligt fjärde tillägget.
Fjärde tillägget har kritiserats på sistone, men så länge jag är domare-
-tänker jag följa lagen.
Bevisningen ogillas. Förhandlingen återupptas på måndag 9.00.
Nästa ärende gäller åtalet mot Yael McBee.
Det är möjligt att mitt omdöme kan påverkas i det här målet-
-och trots att jag tror mig kunna vara opartisk-
-vill jag förhindra eventuella oegent- ligheter genom att avsäga mig målet.
-Så det var hit jag förpassade er. -Vad trevligt! Jag såg att ni var här.
-Jag ville se hur det gick för er. -Slå er ner. Får jag bjuda på kaffe?
Det är inte ofta domare avsäger sig så omskrivna mål.
-Yael McBee åtalas väl för bombhot? -Ja. Jag kände honom i college.
-En god vän? -Tro det eller ej, men det var han.
-Då har ni verkligen kommit långt. -Det var precis det jag tänkte.
Vilket jättebra foto av er och Harry.
Det var väldigt länge sen.
-Skulle ni vilja äta middag med mig? -Jag tänkte jobba och ta nåt senare.
-Jag vill inte tvinga mig på er. -Inte alls, det vore hemskt trevligt.
Vi åt middag den kvällen, och nästa kväll, och nästa.
Vi talade om allt: vårt jobb, våra liv, Harry...
Jag försökte t.o.m. förklara hur mamma var.
Det här är till dig.
-Det var oväntat. -Det är bara nåt litet.
En Tellico-fluga...! Såna har jag bara sett i kataloger! Fiskar du?
-Jag började i fjol. -Tack snälla du.
Jag gillar att spela golf och tennis. Be mig bara inte spela baseboll.
Men det är nåt visst med flugfiske, det är väldigt...zen-likt.
-Sjunger du också? -Bara i duschen, och hemskt illa.
Jag låter som en kråka.
Min exfru sjöng i en kör.
Då förstår jag att du inte gift om dig.
-Du, då? -Det är komplicerat...
Jag har hela kvällen på mig.
Jag gifte mig aldrig för att det var det mamma ville att jag skulle göra.
Jag ville inte bli som hon och ändå gjorde jag precis samma misstag-
-men av helt andra skäl.
Du verkar inte vara den som gör många misstag.
Du har en fantastisk karriär.
Jo, men det var också allt jag hade.
Det är allt sammantaget som räknas: varje år, varje dag, varje förhållande.
Det är som flugfiske...
Ibland ser man inte det uppenbara förrän det kommit ovanför ytan.
Det är precis vad Harry skulle säga.
Nu har jag gått varvet runt, på en väg kantad av förlåtelse-
-förbi mammas drömmar till mina egna.
Livet är fullt av risker, det visste Harry.
Ibland känns det våghalsigt att klara både jobb, äktenskap och familj-
-men jag har en man som älskar mig och en dotter som vägrar ta lektioner.